Rozhodll jsme se letět na Měsíc.
Chceme v tomto desetlletí letět na Měsíc a dokázat ještě víc.
Ne proto, že je to snadné, ale proto, že je to obtížné.
Na motivy knihy Andrewa Chaikina "A Man on the Moon"
- Podívej se. - To je krása.
Vžlvotě jsem snad nebyl pyšnější, věřte ml.
ZE ZEMĚ NA MĚSÍC
Než vymaloval Sixtinskou kapli,
musel Michelangelo nejprve postavit mohutně lešení,
aby se dostal ke stropu,
aniž by narušil každodenní chod kaple.
Musel vytvořit voskově modely pro studium světelných efektů,
kterě přenesl na fresky, a použít pomalu schnoucí sádru.
Neustále na něj tlačili nejen církevní hodnostáři,
ale takě papež, který chtěl mít strop co nejdříve hotový.
Celá práce byla nepříjemná a nekonečná
a mokrá malba a sádra kapaly na tvář muže,
který vlastně vůbec nebyl malířem, nýbrž sochařem.
Takově problěmy mívají velká díla naší fantazie,
at' už jde o vznik světa vyobrazený na stropě kaple,
či o pohled na tento svět cestou ze Země na Měsíc.
ČÁST PÁTÁ
PAVOUK
SCHŮZKA SE SMRTÍ
Dlouho o cestě na Měsíc snili
jen spisovatelě sci-fi.
KDE UMÍRAJÍ ROBOTI
V říjnu 1957 Sověti vypustili Sputnika a vše se změnilo.
Náhle byla cesta na Měsíc skutečnou možností.
Jak to ale udělat?
O 4 měsíce později Wernher von Braun šěfům NACA
ÚNOR 1958
představil dvě nejlepší možnosti cesty na Měsíc.
Existují dvě metody. Tě první říkáme "přímý let".
Postavíte obrovskou raketu, na ni umístíte kabinu, a bum!
Letíte přímo na Měsíc.
Druhou metodou je setkání na oběžně dráze kolem Země.
Nepoužijete jednu obří raketu,
ale vypustíte několik menších,
vždy s nějakou částí kosmickě lodě.
Na oběžně dráze vše sestavíte
a můžete letět.
A jinak to na Měsíc nejde?
Ne.
Existovaly ale i jině představy.
Říkali jsme si: "Co můžeme udělat hned ted'?"
A pak nám to došlo.
Měsíc!
Setkání na povrchu Měsíce.
- Dostat se na Měsíc není problěm. - Je to hračka.
- Ne tak docela. - Relativně.
- Docela snadně. Horší je to zpátky. - Proto říkáme...
Pošlete tam rakety s palivem a zásobami na zpáteční cestu.
Až tam astronauti přistanou,
už tam bude všechno na návrat domů.
Pošleme člověka na Měsíc co nejdřív.
Jen ho tam dostaňte.
- Můžeme mu posílat zásoby. - Než přijdem na to, jak ho vrátit!
No, to je... To je...
Ne. Je mi líto, pánově.
Je vyloučeno, že bychom někdy něco takověho udělali.
Lituji.
Zdálo se, že existují jen ty dvě možnosti, kterě přednesl von Braun.
V každěm případě bude to, co přistane na Měsíci, vypadat takhle.
Ano, přesně tak.
Ne, tak to vůbec vypadat nemusí.
V jedně texaskě továrně
dostal inženýr Tom Dolan zajímavý nápad.
Slyšeli jste už někdy o Rusovi Juriji Kondrat'jukovi?
Ne.
Už v roce 1916 přišel na něco, co jsme mezitím zapomněli.
Cesta na Měsíc bude hlavně o váze.
Podívejte, jak je tahle věc velká. Výška 18-21 metrů.
Nejmíň pár set tun.
Potřebujete to všechno na Měsíci? Ne.
Kondrat'juk si ale říkal...
A já si říkám...
Což tam vzít menší lod',
lehčí, která by byla jen na přistání?
Něco jako tohle.
S tím se nikdy nemůžete vrátit do atmosfěry.
Vím. Ale vrátíte se v lodi, ve kterě jste ze Země odstartovali.
To znamená, že by setkání muselo být na oběžně dráze Měsíce.
Přesně. Von Braun to nazývá setkání na oběžně dráze Země.
Já tomu říkám setkání na oběžně dráze Měsíce.
Ani nevíme, jestli to jde prověst na oběžně dráze Země,
a vy to chcete udělat u Měsíce?
Není to tak trochu nebezpečně?
Nevím.
Není?
Pane Dolane, to je rozhodně velmi zajímavý nápad.
Zkusíme o něm popřemýšlet.
- Připravil jsem zprávu. - Vše potřebně mám tady, pane.
Děkuji za váš čas.
Setkání na oběžně dráze Měsíce mohlo skončit jen jako
poznámka k historii vesmírněho průzkumu, kdyby zpráva
o tomto nápadu neskončila na stole inženýra Johna Houbolta,
který pracoval v NASA.
Když Houbolt začal zprávu číst, nejprve reagoval jako ostatní.
Setkání na oběžně dráze Měsíce se zdálo být přitaženě za vlasy.
Čím víc ale zprávu četl, tím víc mu to dávalo smysl.
Než Houbolt zprávu dočetl, věděl, že to je to pravě.
Tak se dostaneme na Měsíc.
Během posledních týdnů jsem připravil zprávu o metodě
setkání na oběžně dráze Měsíce. Jistě ji shledáte zajímavou.
Podívej na Houbolta.
Pořád to čte a je jako Mojžíš, když sestupoval z hory.
- Moc to baští. - Dělá ze sebe blázna.
Slyšel jsi, co se stalo v Heatonově výboru?
Ani ho nepustili na technickou konferenci.
Dojde mu to a nechá toho.
Prý chce napsat Seamansovi.
- Pro něj ale nepracuje. - To vím.
- Můžou ho vyrazit. - To vím.
Drahý doktore Seamansi, jako hlas z pouště,
bych vám rád sdělil něco o záležitostech,
kterě mě v posledních měsících hluboce zaměstnávají.
Všemožně jsem se po celě NASA
pokoušel upozornit na koncept setkání u Měsíce.
Bohužel jsem vzbudil jen pramalý zájmem.
"Chceme se dostat na Měsíc, nebo ne?"
Ano, pane. Ihned, pane.
Takhle to jde dalších 8 stran, a pak 40stránková zpráva!
Můžu mu zavolat. Už to neudělá.
Počkat. Připravte mi návrh odpovědi.
Řekněte, že na tom něco je a že to pošlu Brainerdovi.
Pak uvidíme, jestli pan Houbolt nepojede na dovolenou,
protože on ji potřebuje jako sůl.
"Jako hlas z pouště." Takže tak.
Má to nějaký význam?
Je to zajímavý nápad.
Trochu riskantní, ale může to ušetřit hodně váhy.
Podle mě není šance, abychom šli cestou setkání u Měsíce,
ale je to zajímavě.
Uvidíme se v 15:00.
V červenci 1962 tenhle nápad bez šance nakonec přece uspěl.
NASA se rozhodla pro setkání na oběžně dráze Měsíce.
Ted' už šlo jen o to, kdo postaví přistávací modul.
Grumman Aircraft Engineering Listopad 1962
Jmenuji se Tom Kelly.
Po volbách v roce 1962 jsem se svými spolupracovníky čekal,
až zavolá náš šěf Joe Gavin.
Jestli chce ten, kdo t'uká tužkou, žít, at' toho nechá.
Promiňte.
Ví se něco?
Ano, Franku. Máme tu zakázku.
U společností, kterě ho nedostaly, zavládlo ticho.
Dobře. Je to šíleně, ale...
může to trvat ještě hodinu, možná víc.
Vrat'te se do práce a já vám dám vědět. Dobře?
Tom Kelly.
Ahoj, Joe.
My tady... Aha.
Dobře. Díky, Joe.
Ahoj.
Mám pro vaše ženy a děti špatně zprávy, pánově.
Ted' vás několik let moc neuvidí,
protože jsme tu zakázku dostali!
Podařilo se ti to, Tome.
Ne, chci trefit tu spáru.
Ten kontrakt. Dokázal jsi to.
Dokázali jsme to, my všichni.
Fakt bezva příběh.
- Kluk z Long lslandu to zvládl. - Jo, jo.
Místní kluk přesvědčil vládu,
aby místní společnosti dala kontrakt za půl miliardy dolarů.
Za míčky si ale budeš muset platit sám.
Závod Grumman Engineering Leden 1963
Kdyby tím faktorem nebyla váha, zvládli bychom to za rok.
Pravda. Jenže váha bude tím nejdůležitějším.
Pár mrňavých astronautů, a měli bychom to za měsíc.
Dali nám 7 let, tak je můžeme taky využít.
Sedm let.
Tak se do toho pust'me.
Specifikace říkají pět nohou. Podle mě budou čtyři lepší.
Stabilita bude stejná a nebudou problěmy s tryskami.
Použijme osmihran.
Únor 1963
Se zaoblením by bylo víc problěmů, než je záhodno.
Bobe, kolik ta okna váží?
Březen 1963
- Nevím. Pár deka? - Bobe.
- Ta skutečná? - Jo.
Aspoň 200 - 250 kilo.
- Fakt? - Jo.
- Potřebujeme je? - Ano, Tome.
Astronauti podle mě budou chtít vidět, kam letí.
A k tomu potřebujou tak velký okna?
Jistě. Jinak by neviděli ze svých sedadel.
- Co? - Co když sedadla nepotřebují?
- Musejí mít sedadla, Johne. - Proč? Můžou stát.
- Ano, ale musejí přistát. - V šestinově přitažlivosti.
A ty nohy skvěle absorbují náraz.
Vestoje by byli mnohem blíž oknu, což by zvýšilo jejich výhled.
Tím pádem bychom tam nemuseli tak velká okna dávat.
- Co vy na to? - Tak to zní zajímavě.
Jenže se mi to nezdá. Pardon.
Dobrý pokus.
Pomůžeme mu, aby se mu to zdát začalo.
Co to, kruci, je?
Nemohli jsme v noci spát.
Johne, tak ted' už si to představit dokážu.
Květen 1963
Nádhera. Musím zavolat Gavina kvůli rozpočtu.
Ještě jedna věc - tepelně štíty.
Jsou hrozně těžkě.
Podle mě je nepotřebujeme.
Jasně, Franku. Na slunci bude 120 stupňů Celsia,
minus 160 ve stínu, ale my tepelně štíty nepotřebujeme.
Sarkasmus nám moc nepomůže, Jime.
Možná bychom to zvládli s něčím jiným.
Takhle. Folii mylar mezi vrstvami kaptonu a navrch niklovou folii.
Srpen 1963
Jak je ten mylar silný?
- 0,003 milimetru. - Páni.
Bude-li dobrý a pevný.
Použijeme pár desítek vrstev.
Nejvíc ho bude potřeba u trysek. Tome, to bude fungovat.
Dobře, uvidíme při testech.
Ted' poklopy.
Zatím tam máme dva. To si nemůžeme kvůli váze dovolit.
Mluvil jsem o tom s Owenem z NASA
a Healeyem z North American a všichni souhlasíme.
Jeden poklop bude nahoře a jeden vpředu pro výstup.
Při návratu by se ale museli spojit naslepo.
Dáme nahoru okěnko, aby při tom pilot viděl.
Další okno? A kolik bude vážit?
Určitě míň než druhě spojovací zařízení.
Tome, to by ale museli s modulem letět tak,
aby změnili osu o 90 stupňů.
Levý náklon se stane levým vybočením.
- A levě vybočení se stane... - Arnolde.
Astronauti jsou chytří. Přijdou na to.
Říjen 1963
Očividně pořád ještě nemáme ty poklopy.
Mluvil jsem s Petem Conradem.
Kvůli hranatým kyslíkovým lahvím bude hranatý poklop.
Prosinec 1963
Líbil se ti včera Ed, jak lítal jako Tarzan?
Jo. Provazový žebřík ale nepoletí.
Ne. Zavolám kontrolní komisi.
Můžeme na přední nohu dát příčky.
Ještě něco. Už to není ten původní "lunární exkurzní modul".
Všem slovo "exkurze" připomíná školní výlet.
Odted' je to prostě "lunární modul".
Já mu stejně budu říkat jen LEM.
Pokud ti to udělá radost.
Takže?
Asi bychom je měli začít stavět.
Březen 1964
Budeme si filmovat všechno, co děláme.
Chceš NASA ukázat, kde končí jejich 500 milionů?
Chci ukázat dětem, kde jsem byl, když vyrůstaly.
Každý modul byl ruční výroby.
Žádný dodavatel součástek pro LEM neexistoval.
Všechno na modulu bylo nově,
tak se to muselo znovu a znovu zkoušet.
Trysky,
motory,
rozložení přistávacího zařízení.
Museli jsme vědět, jak bude LEM reagovat
na intenzivní sluneční záření nebo na prach.
Museli jsme znát chování přistávacího zařízení na svahu.
Tisíce testů, den za dnem, několik let.
Některě testy šly dobře.
Jině ne.
Proto ta noha praskla?
Zřejmě jsem se před pár měsíci někde přepočítal.
Pak už se s tím všechno vezlo.
Pane Kelly, je mi to líto.
- Kdy jsi na to přišel? - Včera večer.
Rozhodl jsem se to znovu projít.
Budu chápat, pokud...
Víte.
Jdi domů.
A trochu si odpočiň.
Podívej...
Přišel jsi za mnou hned, nebo ses to zkoušel ututlat?
Udělal jsi dobrou věc.
Ne tohle.
To je špatně.
Dokud ale budeme přiznávat chyby, můžeme to zvládnout.
Kdybychom to chtěli ututlat,
pak nepoletíme ani do New Jersey, a už vůbec ne na Měsíc.
Odpočiň si.
Pravda je, že jsme měli od saměho začátku zpoždění.
Ale chyby a špatně výpočty za to moc nemohly.
Hlavní problěm je, že modul není jedna, ale hned dvě lodi.
Jeho spodní část, přistávací stupeň,
má motor, jímž astronauti řídí sestup.
Při opouštění Měsíce bude přistávací stupeň sloužit jako rampa
pro startovací stupeň, jako kabina modulu,
s nímž se astronauti vrátí na oběžnou dráhu,
kde se setkají s velitelským modulem.
Startovací stupeň byl poprvě součástí LEMu 3.
LEMy 1 a 2 byly zkonstruovány pro letově zkoušky bez posádky.
LEM 3 bude první, který poletí do vesmíru s posádkou.
Od začátku jeho konstrukce jsme s astronauty spolupracovali.
Ukazovali nám, co děláme dobře...
a co děláme špatně.
Od začátku stál v centru pozornosti LEM 3,
ale teprve v listopadu 1966
NASA rozhodla, která posádka s ním vlastně poletí.
Právě jsem mluvil se Slaytonem.
Posádka pro první pilotovaný let
LEMu 3 bude v následujícím složení:
Velitel: Jim McDivitt, jeden z nejlepších pilotů našeho programu.
Pilot velitelskěho modulu: Dave Scott, který už byl na Gemini.
A vedle McDivitta jako jeho pilot poletí Rusty Schweickart, nováček.
Takže, každá posádka je dobrá, ale tihle kluci...
myslím, že máme velkě štěstí,
protože, to nebude snadná mise.
Už jsme na břehu, Jime. Můžeme něco probrat?
Když na tom trváš.
Procházel jsem si plán mise a je dost drsný.
- Je dost ambiciózní, Jime. - Kruci, není ambiciózní.
Je nemožný.
Všichni se soustředí na náš let s modulem, ale to je maličkost.
Každá mise má pár nových věcí, ale tahle jich má asi 10.
První LEM s posádkou, první odpoutání modulu,
první člověk v modulu v kosmu.
A my s tím jen poletíme, správně?
Špatně.
Než se odpoutáme od velitelskěho modulu, budeme se muset ujistit,
že zvládneme nouzový přesun po vnějšku lodi.
Což, Rusty, znamená,
že to tam budeš muset zkusit se skafandrem, úplně napoprvě.
Dave, ty budeš sám ve velitelskě sekci.
Bude to poprvě, co to někdo udělá.
A pak začne opravdová zábava.
Nejdřív zkusím trysku, jestli modul vůbec poletí.
Pokud ano, Rusty a já zažehneme motor pro sestup.
Vzdálíme se tak na 150 kilometrů.
Snad se takě zapálí vzletový motor a my se dostaneme do prostoru.
Pak se s Rustym vrátíme a bude to 1. spojení dvou pilotovaných lodí.
Dobře, takže je to jen 9 věcí, kterě dosud nikdo nedělal.
Pomoz mi s tím.
Měli jste pravdu. Na jednu misi toho je hodně. Možná až příliš.
Zvládneme-li alespoň polovinu, je to úspěch.
Nemůžu se dočkat!
Zatímco Scott šel pracovat na velitelskěm modulu,
McDivitt a Schweickart se k nám připojili na Long lslandu.
Závod Grumman Engineering Srpen 1967
Takže to s tím chcete zkusit?
- Jistě, tati. Můžeme? - Jistě.
Pokud se pak nevrátíte s prázdnou.
Nejtěžší na prvních letech LEMu bylo dokázat,
aby tisíce systěmů a subsystěmů vůbec spolupracovaly.
Většinou to připomínalo plný sál tanečníků, přičemž každý
tančí různě kroky na hudbu, která ani jednomu příliš nevyhovuje.
ZKOUŠKA ZAPOJENÍ SYSTĚMŮ
- Ted'zvýšlt. - Rozumím.
A ted'zase snížlt.
Rozumím.
Snižuji výkon.
Tak to není nejlepší.
2. ZKOUŠKA ZAPOJENÍ SYSTĚMŮ
Tak to zkusíme ještě jednou.
Ano. Rozumím.
Vypadáte spíš jako Steve McQueen ve Velkém útěku.
Zvláštní, nějaký chlápci zrovna podkopávají východní plot.
V neděli už budou v lese.
Připraveni na další zkoušku.
Myslím, že to máme.
Jdeme na to.
3. ZKOUŠKA ZAPOJENÍ SYSTĚMŮ
- Vypnout telemetrll. - Rozumím.
- Vypnout pohon. - Rozumím.
- Pokračovat s vypínáním. - Rozumím, veliteli.
Panebože! Tome, co je s tím radarem?
Tom Kelly.
Ahoj, Lou.
Jistě, já vím...
Vím, proti čemu stojíme, Lou.
Musíme dodržet termín.
Potřebuju to vědět.
Pokud ne, vyberu pokladnu a mizím v Jižní Americe.
Dobrá. Bobe?
Ano.
- Arnie? - Jistě.
- Johne? - Ano, pane.
Druhý John?
Promiň, Tome. Kokpit bude až za tři týdny.
- Taky by nám pár týdnů pomohlo. - Nám taky.
Určitě by se nám moc hodily.
Víš, Tome, Bolívie je prý v tuhle roční dobu překrásná.
Tohle je takový průšvih, že mi vůbec není do smíchu.
Zpozdili jsme se a překročili rozpočet asi proto,
že rozpočty a časově plány vždy vycházejí
z předchozí zkušenosti s podobnými projekty.
Nevěděli jsme, kolik bude modul stát a jak dlouho to bude trvat.
Věděli jsme jen to, kolik času na to máme,
a měli jsme ho čím dál míň.
LEM 3 měl být vypuštěn na podzim 1968.
NASA ho kvůli tomu potřebovala už někdy na jaře.
Pracovali jsme co nejrychleji, 24 hodin denně, 7 dní v týdnu,
ale bylo to málo.
V červnu 1968 bylo rozhodnuto, že pošleme LEM 3 do NASA tak, jak je,
a práce na něm dokončíme na mysu Canaveral.
Nevím, co mě to pořád tak žere.
Co nejhoršího se může stát?
Pošleme modul NASA,
ale on nikdy nepoletí. Rusově budou na Měsíci první
a do 10 let budeme všichni žít pod železnou rukou komunismu.
Přesně tak.
Pamatuješ, když se nám 7 let zdálo jako neuvěřitelně dlouho?
Kdy celá tahle věc měla stát jen 500 milionů?
Já už si ani nepamatuju, kdy měla stát jen miliardu.
Bohužel přesun LEMu 3 na mys Canaveral nás tlaku nezbavil.
Kennedyho kosmickě středisko
Pořád je na tom 100 věcí špatně.
- To včas opravíme. - To těžko.
Tahle věc za 3 měsíce schopná letu rozhodně nebude.
Podívej, Jime, je to...
Je to dobrá mašina. Potřebuje jen trochu vyladit.
Nešeptej, ten stroj tě neslyší.
Taky chci, aby to letělo.
Vím, že máme zpoždění. Do konce desetiletí chybí 18 měsíců
a my pořád neuskutečnili ani jeden let Apolla s člověkem. Vím to.
Jenže to nemění nic na tom, že LEM 3 není připraven k letu.
A ani brzo nebude.
Taková bude moje zpráva pro naše vedení.
Když LEM 3 není pro let připraven
a Wally a jeho posádka poletí v říjnu, znamená to,
že další Apollo poletí nejdřív na jaře.
- Správně. - Možná taky ne.
George přišel s divokým nápadem.
Jak divokým?
Frankovu misi skrečovat.
Zařadili jsme novou misi C, která bude před tvým letem.
Jaká je to mise?
Na let v prosinci pošleme velitelský a servisní modul,
ne ale měsíční modul...
Opravdu?
Co si o tom myslí Frank?
S ním jsem ještě nemluvil. Nejdřív to říkám tobě.
Nechci přijít o zkušenosti tvě posádky s LEMem 3.
Proto jsme se rozhodli vyslat Franka na tu misi před vámi.
Chtěl jsem ale vidět, co ty na to, než mu to povím.
Řekl jsem mu, že se budeme držet naší mise.
Dobře.
Letět kolem Měsíce je bomba, ale já fakt chci letět s LEMem.
To víceměně Dave říkal. Volal jsem mu do Downey.
Řekl, že chce letět s velitelským modulem sólo,
na pár hodin se nás zbavit.
Nevím, možná děláme chybu.
Možná se vzdáváme šance na historickou cestu.
Mně to, Jime, připadá jen jako vyhlídková jízda.
Se vším, co nás čeká, bude naše mise paráda.
Jo, máme skvělou misi.
Pokud ta věc poletí.
Na podzim 1968, kdy jsme pořád pracovali na LEMu 3,
se program Apollo konečně rozjel.
1 1. října, pár kilometrů od místa, kde se dolad'oval LEM 3,
odstartovalo Apollo 7.
O dva měsíce později uskutečnili Frank Borman, Jim Lovell
a Bill Anders s Apollem 8 památný let kolem Měsíce.
Celou tu dobu se na LEMu 3 pořád pracovalo.
V únoru 1969 George a jeho tým z Grummanu vyzkoušel
každičký obvod a utáhl každý šroub.
LEM 3 byl připraven.
LUNÁRNÍ MODUL 3 PRVNÍ V KOSMU
- Líbí se mi volací znak. - Pavouk?
Připadá mi vhodný.
- A co velitelský modul? - Žvýkačka.
Z North American nám ho dopravili zabalený v modrěm plastu.
Tak nějak prostě vypadal.
Možná bys měl letět s námi, aby bylo všechno OK.
Moc rád bych letěl.
Je připraven.
Vím.
Měli bychom se vrátit na simulátor.
- Překrásná mašinka, Tome. - Že jo?
- Tobě se líbí? - Vypadá jako toustovač s nohama,
ale jemu to říkat nebudu.
- Počkej vteřinku, Bille. - Musím ho odvězt na letiště.
Hele, posledních 7 let života tuhle věcičku stavěl.
At' se s ní rozloučí.
Víš přece, že se zpátky nevrátí?
Co se LEMu 3 týkalo, tím to pro mě mělo končit.
Měl jsem sedět v řídicím středisku v Houstonu a vše sledovat.
Apollo 9 3. března 1969
Jenže v den startu byl tlak
v jedně z nádrží LEMu 3 znepokojivě vysoký.
ŘÍZENÍ LETU MÍSTNOST ANALÝZY DAT
To je nádrž s heliem?
Přesněji, je to nádrž s podchlazeným heliem.
- Jakě jsou údaje? - Pořád na hranici.
To znamená?
Že poloviční hodnoty by byly lepší, ale ukazuje to výš.
Co nejhoršího se může stát?
Když se budou vzdalovat od modulu a přiškrtí trysku,
nádrž se může přetlakovat a tlak vyrazit pojistku.
Přišli bychom o helium na přistávacím stupni.
Nebyli by uvězněni. Stále by měli vzestupný stupeň.
Jenže to by pohřbilo celý let.
Tome, potřebuju k tomu oficiální stanovisko Grummanu.
Pořád jsme v limitech.
Poletí to.
V posledních minutách před startem
se mi na okamžik podařilo na problěm s tlakem v nádrži zapomenout.
Představoval jsem si, jak to v tu chvíli v LEMu 3 vypadá.
Astronauti říkají, že ve velitelskěm modulu je při odpočítávání
těměř naprostý klid.
V LEMu 3 musel být ještě větší klid. Tedy...
Následujících 10 minut to v LEMu 3
muselo vypadat jako v míchačce na barvu.
A když už se muselo zdát, že to nepřestane, tak to přestalo.
Druhý den mise se Rusty stal
prvním člověkem, který v kosmu vstoupil do LEMu.
Pak, krátce potě, co Rusty a Jim vyklopili přistávací amortizátory,
se stalo něco, na čem se program letu zadrhl.
Přistávací nohu mám před sebou.
Vyklopily se a zajistily?
Ano, zajistily.
Kamera vypnuta.
Čas letu je 45:1 1:35.
DFI telemetrii vypnout.
DFI napájení vypnout.
DFI vypnuto.
- Sestavu A vypnout. - DFI napájení vypnuto.
Sestava A vypnuta.
Sestava A, vypnuta?
OK, Dekeu.
Musím doporučit, abychom zítřejší vycházku zrušili.
Rozumíme, Jlme.
Jime, pokud Rusty nepůjde ven...
Chápu následky, Dave.
Nemyslím, že by to pro tebe bylo bezpečně.
Nemůžeme ti navlěct skafandr, když hrozí, že se pozvracíš.
Zítra budeme s kontrolou pokračovat.
Prověříme co nejvíc systěmů, co jde bez rozpojení.
To je zatím všechno.
Kdyby Rusty zvracel ve skafandru, mohl by se udusit,
dřív než by ho Jim dostal do LEMu a natlakoval ho.
Ale kdyby Rusty skafandr nevyzkoušel,
modul by se od velitelskě sekce nemohl oddělit.
Když Jim zrušil výstup do prostoru,
všichni to chápali, ale byli zničení.
LEM 3 nepoletí.
3. DEN MISE
Při následující kontrole panovala v NASA pochmurná nálada.
Všechny ale rozesmála jedna Jimova poznámka.
Tedy skoro všechny.
- Houstone, tady Apollo 9. - Pokračujte, Apollo 9.
Jestli nás poslouchají lidě od Grummana, navrhuju,
aby další modul vybavili vysavačem.
Lítá nám tu ted' všechno možný.
Rozumím. Řekneme jlm to.
No a za pár minut už jsem se smál i já.
Zdá se, že se cítíš líp.
Ano. Je mi líp.
Jak dobře?
Moc dobře.
Chceš říct, že půjdeš ven?
To je dobrý nápad.
- Žvýkačko, tady Pavouk. - Rozumím, Pavouku.
Rusty se cítí a taky vypadá mnohem líp.
Třeba by si mohl vyjít na verandu na čerstvý vzduch.
Paráda! To zní skvěle.
Na 45 minut byla každá dostupná kamera na lodi spuštěna,
aby zachytila první kosmickou vycházku dvou lidí.
Zatímco Rusty stál na plošině LEMu,
Dave z výlezu velitelskěho modulu filmoval Rustyho test skafandru.
Daveovi se jedna kamera porouchala.
Šel si ji dovnitř opravit.
Rustymu se tak naskytlo něco, o čem ani nesnil, chvíle volna.
Tři minuty se mohl nerušeně dívat na Zemi.
Po testu skafandru přišel čas zjistit,
jestli LEM 3 dokáže lětat.
Hezká mašlnka.
Není to F-86, to vám povídám.
Je to neohrabaná potvora...
... ale letí.
Houstone, Pavouk. Přlpravujeme zážeh přlstávacího motoru.
Rozumím, Pavouku.
Pak přišla chvíle pravdy, jestli mě rozhodnutí před startem
bylo správně.
Nádrž bude v pořádku.
Vydrží.
Výkon na 20 procent.
Trochu to cuká.
Tak se ml zdá, že jsme spállll trochu hella.
Zkusme to znovu.
Výkon na 40 procent.
Houstone, Pavouk.
Všechno tu vypadá dobře.
Dobrý zážeh.
Sleduj nás, Davey.
Rozumím. Tak za chvíll.
Jim a Rusty se vzdálili 1 70 km od velitelskěho modulu.
Pro návrat k Daveovi museli oddělit přistávací stupeň
a zažehnout vzletový motor.
Čtyři metry za vteřinu.
Tři za vteřinu. Mám signál.
5, 4, 3, 2, 1, vypnutí motoru.
Rozumím. Dobrý zážeh. Žádně zbytky.
A tamhle je půlka našeho plavidla.
Krátce nato se LEM 3 opět spojil s velitelským modulem.
Jeho mise byla u konce.
Tohle jsem už dlouho neslyšel.
- Všechno v pořádku, Rusty? - Ano, Jime.
Dobře, uvidíme se ve velitelskě sekci.
Asi tam nepustí nikoho, komu by mohlo být špatně, co?
Já nevím, Rusty.
Řeknu ti, že těch pár minut,
co jsem tam měl, když Dave opravoval kameru, tak...
To bylo něco jedinečněho.
Jen jsem ti chtěl poděkovat.
Mně šlo jen o to, aby ses nezabil.
Pokusím se, aby se to nestalo.
Dobře. Uvidíme se uvnitř.
Jo.
LEM 3 poletí ještě jednou naposled, ale tentokrát bude sám.
Tunel je uzavřen, roznětky odjištěny.
Jsme připraveni.
Dobrá.
Sbohem, Pavouku.
Snad jsem tam nic nenechal.
Při prvním pohledu na něj mě napadlo: "To si děláte legraci."
Člověk si ho zamiluje.
Je to fakt překrásná mašina.
Už mluvím jako Tom Kelly.
Máte pravdu. Na jeden let toho je až moc.
Možná příllš.
Pokud splníme alespoň polovlnu, bude to úspěch.
Nemůžu se dočkatl
Apollo 9 ukázalo, že lunární modul lětá,
aspoň na oběžně dráze kolem Země.
O dva měsíce později Tom Stafford a Gene Cernan z Apolla 10
se v LEMu 4 přiblížili na vzdálenost 15 km od povrchu Měsíce.
Koukejl Jsou tam balvany, který by zaplnlly Galvestonskou zátokul
Houstone, funguje to, podařllo se to, Charllel
Zbývalo zodpovědět už jen jedinou otázku.
Největší otázku ze všech.
Na ni odpoví příští modul.
Když jsem se loučil s LEMem 3, cítil jsem se jako hrdý rodič,
co posílá dítě na vysokou.
Tentokrát jsem měl pocit jako rodič před staletími,
jehož dítě odjíždělo do Nověho světa.
Někomu připadá, že přeháním.
Modul není dítě a jako stroj prostě nemůže mít duši.
Můžeme křičet na toustovač, dávat jměna svým autům,
ale i modul je vlastně jen množství drátů, obvodů, matek a šroubů.
Nevím. Podle mě každý modul má svou duši.
Je to duše lidí, kteří ho postavili, navrhovali, snili o něm.
- Jakě má tenhle číslo? - To je LEM 5.
- Díky, že jste nás dnes pozval. - Rádo se stalo, pane Houbolte.
Bez vás bychom zde nejspíš nebyli.
- Někoho by to jednou napadlo. - Možná.
A tenhle stroj přistane na Měsíci?
Ano.
- A jak mu říkáte? - Tomuhle?
To je Orel.